Det här är familjen Stahlbaums hem.
Det här är barnen, Marie och Fritz.
Det var julafton,
och då hölls alltid en stor släktfest.
Barnen hade väntat så länge på att gästerna skulle anlända.
Huset var fyllt av ljuvliga dofter
från bakverk och choklad, och polkagrisstänger.
Och lyssna,
något var på gång bakom vardagsrumsdörrarna.
Ja. Granen.
Här kom de nu, julaftonens gäster.
Farbröder, tanter och kusiner klädda i praktfulla festkläder.
Här kom de för att fira årets mest glädjefyllda kväll.
Vilken gran det var,
omringad av de mest lockande klappar.
Men först var det dags för lekarna...
...och juldanserna.
Men vad nu?
Vem var det där?
En främling med tre enorma paket...
...och en pojke.
Sen såg Marie att det var hennes gudfar Drosselmeier.
Det hände alltid något magiskt när han kom och hälsade på.
Och det var gudfar Drosselmeiers brorson.
Hon hade aldrig träffat honom förut.
Trolla.
När gudfar Drosselmeier
hade ställt tillbaka de dansande dockorna,
tog han fram leksaker till barnen.
En käpphäst till Marie.
Nej, kanske inte.
Men titta, här var nåt bättre. En soldat med starkt käkparti.
Det är en nötknäppare.
Vem ska få honom?
Marie somnade på julaftonskvällen
och drömde om gudfar Drosselmeier och hans speciella brorson.
Hon drömde om sin kära nötknäppare och hans sorgliga öde.
Han var där nere, ensam i vardagsrummet,
i mörkret, övergiven.
Magiska saker hände alltid
när gudfar Drosselmeier kom och hälsade på.
I den snötäckta skogen,
i det förtrollade landet dit Marie och hennes prins hade kommit,
dansade snöflingorna.
Nyheten om att prinsen och Marie
hade anlänt till Karamellfens land
förkunnades av julgransänglarna.
En efter en förde Karamellfen in sitt lands alla delikatesser.
Varm choklad från Spanien...
Kaffe från Arabien...
Kinesiskt te...
Polkagrisstängerna...
Marsipan och hennes herdinnor...
Polichinellerna, som dockor...
Daggdroppen och hennes blomstergirlander.
Karamellfen välkomnade dem och bad prinsen berätta för alla
om sina nötknäpparäventyr.
En fantastisk festmåltid hämtades in
till Marie och prinsen,
och Karamellfen förkunnade att för att hedra dem
skulle alla turas om att dansa.
In i den stora salen
kom Karamellfen själv med sin kavaljer
för att dansa för Marie och hennes prins.
Marie visste att det var dags att lämna det förtrollade landet,
men allting som hon sett var som en underbar dröm
som hon alltid skulle minnas.
Och hennes Nötknäpparprins följde med henne,
den magiska julaftonskvällen.